Översatt av: Jeez Rättat och synkat av: G-man
www.Undertexter.se
Legenden började under de här mörka bergen, och under samma himmel.
Den handlar om ett svärd med mäktig styrka gjort för kejsaren Julius Caesar.
Det här vapnet fördes vidare…
...tills det hamnade hos den sista i Julius Caesars blodslinje...
...kejsaren Tiberius.
Vid hans död gömdes det undan för att hålla det borta från onda människor.
I generationer blev det förvarat på en hemlig plats.
Märkt med en symbol av ett pentagram.
Som det var skrivet under Caesars överinseende.
Jag Ambrosinus, född i Britannia…
...var en av många som kämpade emot det.
I en tid av orättvisor, gjorde jag det till min livsuppgift att hitta svärdet-
- och en person ärbar nog att bära det.
Jag färdades långt över kontinenten.
Till hjärtat av riket som styrde halva världen.
Nu när rom var hotat, kallade de tillbaka deras modigaste och bästa...
...för att försvara deras gränser.
Rom: 460 år e.Kr.
- Skönt att vara hemma befälhavaren? - Förväntas jag bära det här?
Jag vet inte ens hur jag får på mig den.
Varför, Vatrenus? Varför jag?
De litar på dig, du är en sann Romare.
Dessutom säger de att det är ärorikt att vägleda den nya Caesar.
Vi höll emot afrikanerna i tio år, vi blev gamla på slagfältet.
Förlorade bra män... och för vad?
Vi är soldater, Aurelius. Det är politikerna som tar besluten.
Det finns två olika sorter, politikerna och filosoferna.
I Alexandria hugger de av handen som stjäl...
...när handen är av beslutar de om man ska få leva, de flesta dog.
Batiatus!
Ta ut honom, gör det blodigt.
- Vem är det här? - En tjuv.
- Jag är ingen tjuv. - Du kan ta honom.
- En eller två händer befälhavaren? - Det räcker med en.
Snälla låt mig gå, jag tänkte inte ta det. Jag ger dig mitt ord.
Ditt ord?
En pojke från gatan, en tjuv. Hur kan du stå vid ditt ord?
Jag ville bara titta på det.
Jag är Aurelius, invånare av Rom och befälhavare i kejsardömet.
Ljuger du för mig?
Jag ljuger inte för dig.
Kom tillbaka om tio år.
Då får du ett eget svärd.
Försvinn härifrån nu.
Ännu en att kuva, befälhavare.
Det är hemskt att se hur soldater av Rom uppför sig.
- Vem är du? - En som vet att förnedring-
- är en dålig undervisning.
- För både män och pojkar. - Det luktar filosof.
Är allting bra med dig?
- Ta med pojken och gå härifrån. - När vi känner för det.
Han sa, gå härifrån gamle man.
Du är mer än en filosof ser jag.
- Hur gjorde han det där? - När jag hamnar i knipa gör du så där.
Har jag gjort det där förut?
Och jag behövde inte din hjälp.
Du missade en viktig läxa.
Varför har du aldrig talat om att du kan slåss?
Gå härifrån, båda två.
Odoacer.
I tio år har jag stöttat Rom. Tio år!
- Vem är han? - Gudarnas befälhavare.
Så nu är jag här för att få min belöning.
Och vad vill du ha, general?
En tredjedel av Italien. Tror du att jag skämtar?
- Är det sant, har du lovat honom det? - Nej.
Hur kan jag skänka något som inte är mitt?
En tredjedel av Italien.
På det viset kan alliansen fortsätta.
Och den nya Caesar kommer inte förlora sitt styre, som de före honom.
Jag har inte gett dig något löfte, och din belöning har du redan fått.
Den som vuxit för fort... glömmer vems famn den vilat i.
Romulus, var har du varit? Vi har letat överallt efter dig.
Ambrosinus, gick du ut med honom utan några vakter? Du vet hur farligt det är.
Det var en skön morgon för en promenad.
En promenad? Vet du vad morgondagen har för honom? För oss alla.
Det vet jag mycket väl, och jag bryr mig om honom mer än dig.
Vad sa du?
Du går för långt, lärare.
Lämna oss.
Orestes, ibland tror jag att du glömmer att han bara är en pojke.
Han har ditt blod i sina ådror, Caesars blodslinje.
Han är inte bara en pojke.
Mor...
...på fem år har det varit vem kejsare...
...och alla blev mördade.
Vad kommer att hända med mig?
Du blir beskyddad av de bästa.
Du kommer att leva länge och regera förståndigt.
Min son... idag förenas du med de odödliga.
- Mor, är jag mäktigast i världen nu? - Ja, det är du.
Varför får jag inte vara ute då?
Är jag en gud eller en pojke?
Du är Caesar...
...och min Caesar måste vara beskyddad.
- Men vem vill göra mig illa? - Den du såg, Odoacer.
Han är vår allierade, och du som är lärare vad vet du.
Jag bryr mig bara om din sons välmående.
Det behöver du inte längre. Han är Caesar nu.
Han är ännu bara en pojke, han behöver mig fortfarande.
Ditt uppdrag är över. Lämna oss och kom inte tillbaka.
Romulus.
Det här är adelsman Aurelius, han är nu din personlige livvakt.
Får jag titta på ditt svärd befälhavare?
Han måste göra allt för att skydda mig från faror, eller hur far.
- Visst ska han det. - Till sista andetaget.
Har jag ditt ord på det?
Du har hans ord, han har svurit att tjäna dig.
Är det riktigt, befälhavare?
Tack, jag ville bara se på det.
Öppna portarna.
Är det här Caesars ord också?
Du har blivit rikligt belönad. Åk tillbaka dit du kom ifrån.
Mitt brott är att få pojken att kunna tänka själv.
Den här pojken är vår kejsare.
Vem tjänar du? Caesar eller dina egna idéer?
En vis man ställer aldrig en sån fråga.
Agerandet berättar om hans avsikter.
Jag finner poeter lika farliga som filosofer.
Varifrån fick du det här?
För länge sedan i ett annat land...
...från en man som älskade att visa sin styrka.
Så du är även en vandrare. Ser jag dig i Rom igen blir det din död.
Ta väl hand om honom befälhavare, det kan ske saker som inte ens gudarna vet.
- Och vilka skyddar vakterna? - Nestor.
Lämna oss.
- Så nu är du senator. - Den här sitter bättre än en rustning.
- Hur är det med dig, Aurelius? - Lite äldre, men inte mer vis.
Efter alla dessa år. Gifte du dig aldrig och fick barn?
- Så vad tycker du om Rom? - Annorlunda... oroligt.
Om du ska vakta vår nye Caesar, så se till att ha ryggen fri.
Kom och besök mig, vänner är en lyx idag.
Det ska jag göra.
Goterna! De har förrått oss.
Befälhavare!
Ner!
Försvara kejsaren!
Retirera! Skynda er!
Alla till huvudentrén!
Ställ er i formation!
Gå tillbaka in.
Far!
Odoacer vill ha pojken levande.
Jag ska göra mitt bästa.
Rädda dig själv.
Ambassadören från Constantinople.
Välkommen, excellens. Staden är nu vår.
Jag vill att ert kejsardöme erkänner mig som härskare över Rom och dess domäner.
Kejsaren är i Constantinople.
Jag är hans ögon och öron, men jag kan inte tala för honom.
Gå och få hans svar då.
- Aurelius. - Hämta vatten.
- Pojken, Caesar. Lever han? - Jag kunde inte hitta honom.
Hans mor och far blev mördade liksom mina män.
Hur kunde detta ske?
Jag vet att några av dina män överlevde.
Vatrenus tog de som fånge, och det kanske är fler med honom.
Men de kommer att bli avrättade, för att de trotsade Odoacer.
Kom till mig.
Var det för dig så många fick dö?
- Ett sådant oskyldigt ansikte. - Caesars blod flyter i hans ådror.
Alla här tycker att jag borde vara rädd för dig.
- Är det sant? - Gör slut på den siste i blodslinjen.
Gamla Rom dör och vi kommer att regera.
Vi? Vi regera?
Akta dig, ibland rusar tungan före din hjärna.
Vad ser du pojke?
Bör jag vara rädd för dig?
Skulle Caesar behandla dig så?
"Skulle Caesar behandla dig så?"
Kanske han har rätt.
Jag borde kanske avsluta det här på en gång.
Kan du se dig själv?
Kan du se ditt ansikte?
Vad ser du? Ser du en pojke eller ser du en Caesar?
- Jag ser... - Tala om för mig.
Jag ser en Caesar, Jag är Caesar.
Fel svar. Ta ut honom och skär av halsen.
Det skulle vara ett stort misstag, lord Odoacer.
- Vem är du? - Om du dödar pojken...
...så blir han en martyr, och Caesars spöke kommer att förfölja dig för evigt.
- Är det på så sätt? - Läs tecknen.
- Vilka tecken? - Varslet. Gör inte bort dig, Odoacer.
Om du hör något, så lyssna på det här.
Det som sker här blir ett eko över hela kejsardömet. Staden kan vinnas med blod.
- Men det krävs visioner för att regera. - Alla kejsardömen är uppbyggda av blod.
- Folket kommer att döma dig. - De kommer tacka gudarna att de lever.
Och tjäna sin nya härskare, så nu frågar jag. Vem är du?
Tror du att de respekterar en ledare, som är så rädd för ett romerskt barn...
...att han måste mörda det.
Han kanske är mer användbar levande än död.
Vill du framstå som en idiot? Döda dem båda.
Dumskalle!
I framtiden är det bra för ditt eget bästa att du håller tyst.
Ge mig din hand.
Nu frågar jag dig, vem är du?
- Jag är känd vid många namn. - Som en tjuv.
Här kallas jag, Ambrosinus.
Pojken ska till fortet på ön Capri.
Och du ska vara hans fängelsevakt, det är din belöning.
Han får inte komma till skada, utan min tillåtelse. Förstår du det?
Och ta den här också.
Jag litar inte på honom.
- Det är någon här. - Var?
Vänta, Aurelius. Jag känner honom. Han svarar för kejsardömet i öst.
- Lever pojken? - Han var där, de för honom till Capri.
Jag åker dit och tar honom tillbaka.
Till Capri? Det är omöjligt, det är ett naturligt fort på en ö.
- Jag kommer att behöva mina män. - Vi har varit allierade länge, senator.
Frita Caesar, min kejsare erbjuder en fristad tills han kan återvända hit.
Vi träffas i Sanamon om sex dagar. Är pojken med, tar en båt honom till öst.
Om sex dagar då. Till sista andetaget.
Till sista andetaget.
- Vad är det här? - En av ambassadörens vakter.
Du behöver hjälp att frita dina män. De är allierade, använd dem.
Följ efter mig.
Spela att du är min fånge, på min signal försöker du att rymma.
Förstår du vad jag säger till dig?
Gör som jag säger och inget annat.
Honom först.
Sluta! En till fånge.
Jag ska ta hans huvud tillbaka till Rom.
En lönnmördare som försökte döda Odoacer.
Ta honom!
Ambrosinus, jag vill vara med dem.
- Jag vill vara med min mor och far. - Du är med dem.
De lever vidare i ditt hjärta.
Du kan inte se dem, men de är nära dig.
- Jag borde också ha dött. - Det var inte ditt öde.
Jag har inget öde.
Varenda levande varelse har ett öde, var så säker.
Men när det blir mörkt och det är svårt att se vägen...
...nåväl, det är därför du har mig.
Och för allt jag är värd.
Vi måste mata den.
Jag förstod det! Jag förstod att det var ett trick.
Är det här vårt öde? Att vara fångar här resten av livet.
Ha tålamod, det finns ett syfte med allt som sker.
Var är han nu?
Det är inga spår efter goterna.
Men vi bör hålla oss nära floden.
- Nära floden, just det. - Det finns spanare hela vägen.
- Jag instämmer, så vi... ja. - Mira.
- Vadå? - Jag heter Mira.
Där är båten. Hur vill du göra det här?
Om alla går så skrämmer vi bort honom, och han är borta innan vi kommer fram.
Vänta här.
Han är en kvinna.
Det här fortet är byggt som ett palats åt den store kejsaren Tiberius.
Det står skrivet att han var en man med stor värdighet.
Vilket du har ärvt av honom.
Så mina förfäder byggde ett fängelse.
Ett fängelse är det.
Är du törstig pojke? Här, drick det här.
Drick.
Hur vågar du förolämpa mig. Det är en lång väg ner.
Hur många fingrar ska förloras innan du förstår att ditt öde ligger på pojken.
Om du inte lyder din härskare, blir det du som faller mot klipporna.
När tiden är rätt, ska jag sända dig till din mor och far.
Och du... Odoacer sa inget när det gäller dig.
Häng upp honom!
Håll kvar där.
Vad är det här?
Är du nån sorts präst, eller trollkarl?
Bara en som letar efter sanningen, du skulle aldrig kunna förstå.
Dra upp honom.
- Hur lång tid tar det upp till toppen? - En timme, och fortare när vi ska ner.
Ta bara med er det nödvändigaste, du får stanna i båten.
- Du kanske behöver mig. - Nej.
Symbolen, naturligtvis.
Det här är platsen, svärdet.
Tiberius måste ha tagit hit det.
Och pojken kommer att hitta det... Romulus.
- Ambrosinus. - Gå till templet.
Leta efter din förfäder Julios Caesar, han vaktar något åt dig.
Titta under Caesars blick.
Naturligtvis.
Under Caesars blick.
Jag sa åt dig att stanna i båten.
Du behöver min hjälp.
Vet du vad som händer med mina soldater när de vägrar order?
Dina män är för långsamma.
Håll dig ur vägen.
Varför tar du risken?
Jag tjänar min kejsare, han är allierad med er så därför är jag med dig.
Var lärde du dig att slåss?
Jag kommer ifrån Kerla i södra Indien.
Vi lärde oss slåss som våra förfäder.
Det kallas kalaripayattu. När jag var fjorton år var jag på sjunde nivån.
- Av hur många? - Sju.
Ska vi prata hela dagen, eller klättra?
Julios Caesar.
"En egg för försvar, och en för att besegra. "
"I Britannia smidde jag det för handen som är ämnad att härska. "
Jag har arbete åt dig.
Ge mig svärdet. Ge mig det.
- Du. - Bara två för att frita kejasaren?
- Det kommer fler. - Templet!
Du kan inte gömma dig för evigt.
Han är din.
Romulus.
Du hittade svärdet.
Rädda kejsaren.
Får jag se på svärdet.
Den här vägen.
Få iväg dem, få iväg dem härifrån.
Jag tar hand om det.
Batiatus, du får göra det.
Sätt fart, den här vägen.
Ta pojken härifrån.
Romare.
- Var är pojken? - I säkerhet med de andra.
Du hade rätt, det gick fortare ner.
"En egg för försvar, och en för att besegra. "
"I Britannia smidde jag det för handen som är ämnad att härska. "
Caesars svärd.
Det var därför det var så kraftfullt.
Britannia.
Samla männen.
Gjort för att erövra, Julios Caesar.
Caios Julios Caesar Ensis Caliburnis.
Känn på vikten.
Svärdet har en profetia.
Såg du något som stod skrivet?
Då vet du allt du behöver veta.
Ta det.
Det är ditt.
Välkommen, Caesar.
Aurelius, det gäller er alla.
Det finns mat och dricka i tältet.
Vi måste prata, ensamma.
Du är i säkerhet nu.
Du kommer tas härifrån till östra kejsardömet, Constantinople.
Där har du en fristad.
Ambassadören har fått ett meddelande från Constantinople.
Kejsaren ger inte pojken en fristad.
Han vill varken förödmjuka, eller strida emot Odoacer. Allting är förändrat.
Dagen efter du åkte, svor legionen underkastelse för Odoacer.
Nu har resten av befälhavarna klargjort att de står på goternas sida.
De måste fortfarande finnas andra på fältet. Hur är det med nionde?
9:e legionen är norrut i Britannia, och det kan ha åkt ner i havet vad vi vet.
Vi måste agera snabbt, kan du ordna några män?
Ja, du kan behålla din rang för att anföra över en ny arme.
Bra, gör det på en gång. Vi ska köra ut inkräktarna...
- Nej, Aurelius. Jag kan inte göra det. - Varför inte? Vad är det, Nestor?
- Odoacer är inte bara en barbar. - Är han inte?
Nej, han är politiker nu och en listig sådan.
- Nu har han senaten på sin sida. - Hur många av senaten?
Vi måste se hur verkligheten är.
Du är med dem.
Med tiden kanske vi kan utmana Odoacer, men inte nu.
Låt oss säga att du ger mig den här armen, senator.
Vad vill du ha i utbyte?
- Pojken. - Du menar Caesar.
Caesar är ett ord ur det förgångna, det finns ingen Caesar.
Förbered hästarna.
Var är båten?
Jag sa åt dig att förbereda hästarna.
Var är båten som ska föra kejsaren till Constantinople?
Jag gav dig en order, vilken var det?
- Att förbereda hästarna. - Gör det då.
Du är en soldat, Aurelius. Överlämna politiken åt mig.
Det är en order, ge mig pojken.
Utan kejsaren finns det inget hopp.
Då kommer du springa som en hund tills de har jagat ifatt dig.
Befälhavaren.
Pojken... pojken.
Sluta, vi är romare.
Vatrenus!
Du förstår inte, jag var tvungen att göra det.
Aurelius, min vän. Om du någonsin känt för mig.
För vänskap.
Nu när östra kejsardömet har kapitulerat är vi utan fristad i Constantinople.
Och inte här eller i Germania.
Var ska vi gå då?
Den 9:e legionen är i Britannia, det är det enda alternativ vi har.
Vi måste norrut, för att hitta dem.
Det här är inte din strid.
Du är fri att gå.
Gå? Till vad? Jag bröt min heliga ed.
Jag dödade min befälhavare. Nu är jag som dig, jag har inget land längre.
Min väg, är din väg.
Befälhavare, var vi ska gå beslutar inte du.
Caesar.
Vi går norrut, mot Britannia.
Bakom det där krönet ligger Gallien.
Vid nästa fullmåne är vi i Britannia.
Mitt älskade Britannia.
Ingen är vid liv, befälhavaren.
Det finns hästar här.
Efter alla dessa år, sker det fortfarande.
- Vem kan ha gjort det här? - Bara en man.
Han heter Vortgyn.
- Vad är det här för plats? - Adrians Wall, kejsardömets sista fort.
Ett monument över Roms lag och ordning.
Och den 9:e legionen.
Titta... draken. De har varit här.
Var är 9:e, gamling?
Det här är ditt land, vad har hänt?
Här slutar kejsardömet, Demetrius. Det enda som är kvar är den här väggen.
Vi färdades så här långt för en legion av spöken.
Vi skulle ha stannat i Rom.
Det skulle ha varit hopplöst, det måste han veta.
Han har kämpat i strider som den här förut.
Och du har stått bredvid honom.
När som helst, var som helst.
- De lever som bönder. - Vilka är ni?
Jag är Aurelius Antonios, och det här är mina män.
Jag är Kustennin, och det här är mina.
Jag letar efter 9:e legionen av den Romerska armen.
Varför har du åkt så långt för dem?
Rom har fallit.
Vad har hänt här?
Draklegionen existerar inte längre.
Ni var mer än 1000 man. Vem kan ha besegrat dem?
Kustennin, var är mina landsmän?
Befälhavare, jag är Flavios Costantino Marcellos.
General över 9:e legionen.
Rom övergav oss, vissa stannade kvar och kämpade i Gallien.
De med familj stannade här.
Nu lever vi som kelter, vi har en helt ny generation.
Vi såg förstörda byar och slaktade människor.
Vortgyn, kung av Anglea.
Han tog över alla kungadömen i syd, och nu vill han regera över hela Britannia.
Han har lämnat oss ifred, vi är inget hot för honom.
Och han vet att vi inte är typiska bönder.
Vi kommer med ett meddelande till lord Vortgyn, erövraren av folket i Anglea.
Den rättmätige härskaren i Britannia.
- Det finns en pojke. - En pojke?
Han bär på ett svärd, och svärdet bär på en profetia.
"En egg för försvar, och en för att besegra. "
I Britannia smidde jag det för handen...
Som är ämnad att härska.
Du känner till det här.
Du säger att en pojke har det, var finns den här pojken?
Här i Britannia.
Det här har jag väntat på i hela mitt liv.
- Lord Vortgyn, Svärdet tillhör... - Handen som är ämnad att härska.
Det här... är den handen.
Då tar jag pojken, och mannen som färdas med honom.
Den här mannen...
...berätta för mig om honom,
Han är pojkens lärare, och uppför sig som en präst.
Han är inte Romare, kanske från Gaul eller här i Britannia.
Han har ett ärr i form av en cirkel.
- Som den här? - Det är samma.
När jag har svärdet, så ger jag er pojken.
Och mannen?
Han är min.
Det här bladet smiddes av en flammande sten som föll från skyn.
Vem har sett något liknande när det har varit stjärnklart på kvällen?
Då vet du, och du...
...att det jag säger är sant.
Den flammande stenen som föll till jorden...
...kyldes av isen i bergen, och förvandlades till stål.
Där hittades den av en mästersmed, Calibien.
Han hamrade på metallen i tre dagar och tre nätter utan att vila.
Inte ens för att äta eller dricka.
Den skärande sidan, kryddades med blod från ett lejon.
Och se här.
Han ristade in ett pentagram, en symbol för tro och sanning.
Så... det här svärdet har tro och vet...
...att det tjänar en sak, och bara en.
Sanningen.
Är du beredd att ta på dig rustningen igen? För kejsaren.
Vi svor en ed att försvara kejsaren in i döden.
Men att strida mot goterna, det skulle krävas ett mirakel.
Det är så enkelt för dem.
De gillar varann och de är inte rädda för att visa det.
Hur ser du på mig, Aurelius?
Du är en duktig krigare.
Du låter garden falla ibland.
Visa mig.
Är det allt du ser mig som, en krigare?
På ditt vis, är du en vacker kvinna.
Vilken passion, Befälhavaren. Du måste ha krossat många hjärtan.
Du börjar bli långsam. Det måste vara åldern.
Vet du, dina attacker är lite väl förutsägbara.
- Så... var är jag sårbar? - Där.
Inte dåligt.
- Känner du till den här platsen? - Ja, tidigare kände jag till den väl.
Det här var en fristad för dem vars liv var tillägnat hemligheten med svärdet.
Bodde du här, Ambrosinus?
Här fick jag den här, av Vortgyn.
Var är det?
Han ville ha svärdets kraft för sig själv.
Men hemligheten kan bara en rättvis man få del av.
I det ögonblicket, för så länge sen.
Utpräglades vägen för oss båda för evigt.
Pentagrammet, lika som på svärdet.
Kommer du ihåg profetian?
"I Britannia smidde jag det för handen som är ämnad att härska. "
Jag lämnade Britannia i sökandet efter svärdet, och jag hittade dig.
Jag visste då att det som var skrivet, var gjort för dig.
Men jag är Caesar utan kejsardöme, hur kan jag uppfylla profetian?
Har jag inte lärt dig någonting?
En profetia är en handling av tro. Och vi är väktare av tron.
Vad tror du, Aurelius?
Skulle du begrava ditt svärd för det här?
Att ha ett hus och boskap, lägga på sig lite.
Kanske när det är över.
Jag fryser.
Nåväl, lille vän.
Jag vill att du går tillbaka till ditt folk...
...och lämnar ett meddelande åt mig.
Ni har en vän som kommer från ett avlägset land.
De måste lämna över honom
Smedens familj.
Det här är Vortgyns verk.
Snälla, låt dem inte döda mig.
Nej, De kommer inte att döda dig.
De kommer att döda oss alla, om vi inte ger dem...
...honom.
Romulus.
Pojken, han är den rätte.
Han är Romulus Augustus Caesar.
Varför Aurelius, varför kom du till oss?
Jag förlorade min fru och mina två söner idag.
Och jag vill ha hämnd.
Men sanningen är att om vi möter Vortgyn själva.
Kommer fler att dö, kanske alla våra familjer.
Det är inte hämnd, det är självmord.
Pojken bör gå och även de som anlände med honom.
Det här är inte vår strid.
- Låt oss lyssna på Aurelius. - Jag pratar för honom.
Allting du har sagt är sant, jag är Caesar.
Vi kom för att vi sökte er lojalitet.
Men Rom var inte lojal mot er.
Om det är rätt väg och sparar liv, så överger jag mig till Vortgyn.
Vad ni än beslutar här, så är det mitt öde.
Vad håller vi på med? Det är ju vår kejsare.
En dag för att besluta det här, ett sista slag.
I gryningen går jag och mina män till fortet för att utföra striden därifrån.
De som vill ansluta sig till oss välkomnar vi som bröder.
Och de som inte vill lämnar vi också som bröder.
Jag saluterar er alla.
Hell Cesar.
Behöll du dina vapen efter så många år?
Tio år med jordbruk ger en något att kämpa för.
Tjugo år med legionen, lär dig att vara redo för dagen.
- Den tillhörde min bror. - Behöver inte han den?
Den passar inte honom längre.
Om vi alla dör imorgon, Ambrosinus. Vad händer med profetian då?
Nu sätts vår tro på prov, och vi är väktare av tron.
Vi håller elden vid liv.
Vad som händer sen...
...är inte vår sak att veta.
Om vi inte överlever.
Ingenting kan separera oss.
Befälhavaren.
En gång tog en pojke ditt svärd.
Om du nu fick hans i utbyte.
Jag skulle använda det väl, och hylla Caesar som det tillhör.
Du är Caesar, var du än är.
Kom alltid ihåg det.
Mina vänner.
Vi har alla sett såna här gryningar.
Tillsammans har vi sett solen stiga, utan att veta om den dagen är den sista.
Många kamrater har jag sett sen de var unga, darrande inför sin första strid.
- Det var en kall morgon, befälhavare. - Det var det, Demetrius.
Och ni på 9:e legionen, och alla av oss.
Tillsammans har vi stridit hela vårt liv för kejsardömet våra förfäder skapade.
Och tillsammans har vi sett det kollapsat.
Och när det föll förlorade vi två vänner.
Och jag kan säga att när det var som mörkast...
...fick jag tron att det inte fanns något att strida för.
Men det har visat sig av visdom från andra.
Att det finns en till strid som är nödvändig, och det är mot tyranner...
...och slakten mot oskyldiga, låt oss kämpa till sista andetaget.
För att försvara Britannia, mot de som försöker förgöra dess hjärta och själ.
Och de efterlevande kommer att minnas...
...att det fanns något som en Romersk soldat, med Romerskt svärd och hjärta.
- Hell Caesar. - Hell Caesar.
Befälhavare.
Förstärk dörrarna.
- Hur många? - Tusen, inte så många som jag trodde.
Ni två har befäl över väggen. Persius, du har befäl över bågskyttarna.
Alla till sina positioner. Fienderna närmar sig.
Bågskyttar!
Anfall!
Vortgyn, jag ger dig... eld.
Sikta. Skjut.
Trollkarl, de har en trollkarl.
Skjut.
Det är ingen trollkarl. Det är svärdets väktare.
Håll dig nära mig.
Portarna håller inte.
Hämta Caesars svärd till mig.
Lyssna, Batiatus.
De är för många min vän, vi har ingen chans.
De kommer.
Den 9:e legionen, nu kan vi strida.
Till sista andetaget.
Romulus! Romulus!
Vad har du gjort med mitt land?
Vid Britannia, må du brinna i helvetet.
Titta...
...tyrannen Vortgyn är död.
Romulus! Romulus!
Det här är för min mor.
Och för min far.
Aurelius.
Aurelius, stanna kvar.
Du kämpade som en drake.
Och du kämpade som en son till en drake.
Du svor att försvara mig.
Till sista andetaget.
Har jag sagt upp dig från din tjänst?
Men se till att leva då, Aurelius Antonios.
Och alla ni, den sista av mina legioner.
Vi tog en storartad seger idag, och nu säger jag så här.
Inget mer blod.
Inget mer krig!
Det var på det sättet de sista romarna hittade sitt hem här i Britannia.
Och efter många års krig, ordnade de fred i landet.
Vad hände med befälhavaren Aurelius?
Han levde vidare och gifte sig med krigaren Mira.
- Och Romulus? - De fostrade honom som sin egen son.
Han växte upp och blev en vis härskare.
Han tog ett keltiskt namn.
Pendragon, son av en drake.
Pendragon? Det är min far.
Kommer du ihåg den lilla flickan, Egrein?
- Han gifte sig med henne. - Min mor?
Och Ambrosinus, tog tillbaka sitt riktiga namn... Merlin.
Du? Merlin, det är bara en historia. Du hittade på det.
- Det är en legend. - Arthur, har jag nånsin ljugit för dig?
Varje dag.
Där... det var där den sista legionen gjorde sin sista strid.
Stora legender skapades här.
- Och du var hjälten. - Naturligtvis.
Vi behöver väl hjältar, eller hur?
Excalibur.
Översatt av: Jeez Rättat och synkat av: G-man www.Undertexter.se